Keri Grant i Marta Skot
HAUARDOVI IZ VIRDŽINIJE
Scenario SIDNI BAHMENA
Prema noveli "Drvo slobode" Elizabet Pejdž
U 27. godina vladavine našeg suverena, George II
milošću Božijom, Kralja Engleske
Vidžinija je američka kolonija Negovog Veličanstva.
ALBEMARL
Met, svetlo!
Ruben!
Ruben! Gospod nas čuva. - Suzi. Ujka Ruben! - Met. Mladi Met.
Ruben. - Džejms. - Odakle dolaziš? - Ričmond, bez zaustavljanja.
Ričmond? Onda imaš novosti.
Imam, itekako. - Napolje sa njima, čoveče.
Fina dobrodošlica, Suzi. Tvoj brat je polumrtav, a ipak...
Stidi se, Džejms. Hajdemo unutra, ima supe u loncu.
Oh, supa!
Kuga od čoveka. U krevet sa tobom, momče.
Nećemo putovati večeras. - Da, oče!
Još supe, Ruben? - Ne, hvala, devojko.
Pa, Ruben, reci nam svoje vesti, čoveče. - Vesti? Oh.
Kako su ti usevi, Džejms? - Slušaj ga.
Znaš za useve. - Loše, a?
Da. Zemljište je iscrpljeno. Duvan više ne uspeva na njemu.
Što je dobro za prodaju, ode na rente i porez.
Tako da fini ljudi poput vas moraju da krijumčare.
Ruben, hoćeš li na reći svoje vesti i prestati da nas mučiš?
Kad bi imali neku novu, bogatu, pravu zemlju, recimo, u velikoj Ohajo oblasti...
Ohajo? - On je lud. Ohajo nije pogodan za doseljenike, čoveče.
Ne?
Šta ako vam kažem da će biti očišćen od Indijanaca i francuza?
Šta ako vam kažem da general Bredok i njegovi Crveni mundiri mariraju baš sada da to urade?
I Virdžinija je sakuplja dve čete da pomogne u tom poslu.
I čuj ovo, Džejms. Plata će biti u zemlji.
1.000 virginijskih ha svakom čoveku koji se bori, bez rente 15 godina.
Bez... 15...
Suzan? Čuješ li šta on priča? Ovo nam je dugoročna šansa.
Probudi se, Susan. Zar ne razumeš?
Razumem da je to rat, Džejms.
Ali šta nam je ostalo ovde? Lagano skapavanje od gladi na iscrpljenoj zemlji.
Naša jedina šansa je zapad, nova zemlja i bez vlade.
Gde čovek može imeti svoju slobodu.
Zar ne vidiš curo, radije bih umro da postignem takve stvari
nego da nam bude kao što jeste.
Idem. Idemo, zar ne, Ruben? - Da.
Mogu li i ja da...
da i ja... pođem? - Met!
Mogu li i ja da pođem, a? - Šta?
Idi u krevet, Met. - Visok sam skoro kao odrastao čovek, oče.
I i jak sam, takođe, vidite? - Ruben.
Met, momče. Svi ćemo uskoro otići u Ohajo.
Bićeš veliki vođa tamo jednog dana.
Ali trebaće ti više škole. - Voleo bih da odem u Ohajo.
Slušaj, Met. Zadnji put kad sam video pukovnika Džefersona,
rekao je da će pomoći da te upišemo u najbolju školu u Luisa oblasti.
Spreman sam za Ohajo. - Škola je, rekao sam.
Hvala, oče... - Škola!
Ohajo! - Škola! Škola!
Ovde su bili Crveni mundiri, otac piše, a ovde naši ljudi iz Virdžinije
sa ocem i stricem napred.
Francuzi su napadali, sa 4 čoveka na svakog našeg jednog
ali smo ih odbili. Da, Tome, baš ovde na Red Stoun kriku.
Zar ne želiš da smo se borili sa njima?
Dominik!
Pa, nastavićemo odmah sa našom latinskom lekcijom.
Počnimo... od poglavlja 9, odeljak 27.
Metju Hauard. Hoćete li biti tako ljubazni da nam pročitate ove redove?
Bez odlaganja, gdine.
"Quodcumque..."
"facius..."
"facero..."
"omnibus viribus."
Prevedite.
"Ako..."
mislim...
Mislim, "Gde ili kada..." - "Šta god."
"Šta god."
"Šta god da bude..." - "Šta god da radiš!"
I bez šaputanja, gdičiću Džeferson, molim vas.
"Šta god da radite."
"Šta god da radite..."
Ne mogu, gdine! - Rečenica glasi,
"Šta god da radiš, radi to punom snagom."
Dođite ovamo. I donesite taj papir kome ste bili toliko posvećeni kad sam ušao.
Brzo, gdine.
Šta je ovo, gdičiću Hauard? - Rat u Ohaju, gdine.
Tišina! Gdičiću Hauard,
gospoda koje predaju klasike ne bore se sa Indijancima u Ohaju.
Sada ću vas naučiti malo latinskog koji nikada nećete zaboraviti.
Okrenite se, gdine. Okrenite se.
Nagnite se nadpred.
Šta god da radite, radite to punom snagom.
Šta god... - Met, nemoj!
Ne želim tvoje klasike! - Spusti to, ti divlja mačko.
Mrzim i tebe i tvoje stare klasike. Želim Ohajo, gde ljudi mogu biti slobodni!
Slobodan, je li? Nisi dovoljno slobodan pod vladom Njegovog Veličanstva. Buntovnik, a?
Ti mali... ti... - Hej, hej.
Pukovnik Džeferson, gdine. - Šta je pobogu ovo?
Vaš štićenik, gdine, gdičić Hauard, je uveravam vas,
crna ovca, potencijalni izdajnik krune.
Ja ne želim krunu. - Čujete li? Vešanje je ono što pobunjenici žele.
Samo malo, molim vas.
Pre nego što preduzmemo drastične korake, Dominik,
obaviću mali razgovor sa našim pobunjenikom. Začudo, zato sam i došao.
Bi li se provozao sa mnom. - Hvala, gdine.
Mogu li i ja da idem, oče? - Imete li prigovor?
Naravno da ne, pukovniče. - Hajde, momci.
Ugodan vam dan. - Ugodno vam jutro, pukovniče.
Hoće li me obesiti danas, pukovniče Džeferson, gdine?
Oh, ne, momče. Ni danas ili bilo kojeg drugog dana.
Dajem ti reč. - Hvala, gdine.
Ono što... ono što želim je da razgovaram sa tobom, Met...
Želim da ti kažem o kampanji u Ohaju.
Otac je napisao da je sve dobro.
Tamo je bila velika bitka, Bredok je vodio celu armiju.
I naše ljude iz Virdžinije, takođe? - Da.
Mora da je bilo divno. Pobedili smo ih, zar ne?
Problem je bio, Bredok je malo znao o pograničnoj borbi.
Ostao je pri kolonama umesto da se rasprše u zaklon.
Njihovi crveni mundiri mogli su se videti kilometrima.
Oh, ali... - Za pet minuta, pola ih je pobijeno.
Ali naši ljudi iz Virdžinije, gdine, znaju kako da...
Odolevali su i borili se veličanstveno.
Ali šanse su bile...
Pa, od naših 400 ljudi iz Virdžinije, samo 30 je napustio bojno polje.
30? Neki od tih ljudi su bili iz...
Koliko, gdine? Koliko ljudi je ostalo iz Albemarla?
Ni jedan, momče. Ni jedan iz Albemarla.
Nijedan? Otac?
Stric Ruben?
Oh, Oče! - Žao mi je, momče.
Pođi sada.
Ja ću... idem kod moje majke.
Da, moj momče. - Ona je možda čula o tome
a ja nisam bio tamo...
Met, poslaću jednog od mojih robova da ti pomogne sa farmom.
Oh, u redu je. Sve je u redu.
Slušaj, momče. Mi ćemo se viđati s vremena na vreme.
Želim da nastaviš sa svojim učenjem kod kuće.
Želiš da budeš geometar. Razgovarali smo o tome, znaš.
Hoću, gdine. Jer, vidite, moj otac, on je želeo da bude...
Pa, moram da idem. Hvala, gdine. Zbogom.
Met...
Ti divlja mačko, ti.
12 godina kasnije Vilijamsburg
Prestonica kolonije Njegovog Veličanstva Virdžinije
... postati rasipnik, kao i ti.
Oprostite gdine Džeferson, napolju je čovek po imenu Hauard koji želi da vas vidi.
Hauard? Izvinite, Rodžer!
Met! Met! - Zdravo, Tome.
Met, divlja mačko.
Gde si krenuo? - Molim? Kada?
Upravo sada. - Bio si zauzet, nisam hteo da te prekidam.
Idiote! Čekao sam nedeljama oko Šedvela na tebe. Rekao si da ćeš doći.
Da, pa, stvari se dešavaju, Tom, i...
Samo sam došao da se oprostim od tebe. - Oprostiš?
Prodao sam farmu. - Nisi valjda.
Jesam. Mama se opet udala, i preselila u Karolinu.
Dakle, pa, ja sam odlučio... - To je neverovatno! To je divno!
Hajde, uđi. - Ne, ne, Tom.
Ne, vidiš, krenuo sam za Ohajo. - Ohajo?
Da. Tako, tako...
da je to zbogom, Tom. - Samo malo, ti brzopleta budalo!
Ne možeš tek tako požuriti u divljinu. Dođi!
Sada, vidi, Tome, nisam čist. - Želiš li da se okupaš?
Batleru, pošaljite kadu u moju sobu. - Da, gdine Džeferson.
Ovuda, gdine Hauard.
Tome, vidiš li kako Met Hauard ispira poslednje od te dosadne farme na kojoj se skrivao.
Koliko si dobio? - 3,10 funti (zlata, prim.prev).
Bogatstvo! - Da, sad možeš da se hvališ ljudima
da imaš bogatog prijatelja!
A šta moj bogati prijatelj planira da radi u Ohaju?
Premeravanja. - Premeravanja?
Da. Poneo sam instrumente koje mi je tvoj otac ostavio.
Kome ćeš premeravati u Ohaju? Ne možeš krenuti u divljinu na sreću.
Mislio sam kad stignem tamo, da nađem neku zemlju kojoj treba premeravanje.
Sjajno! Ali ljudi koji poseduju zemlju na zapadu su ovde u Vilijamsburgu.
Ovde je mesto da potražiš posao.
Da, Met, ja sam odlučio. - Odlučio šta, Tome?
Ti ostaješ ovde. - Oh, pa, hvala, gdine Džeferson
ali mogu sam da odlučujem za sebe.
Mladiću, nemam nameru da se izgubim u ovako velikom mestu.
Hej, gde mi je odeća? - Odeća?
Da, moje kožno odelo! - Oh, kožno...
Ono pripada prošlosti, a ne civilizaciji u koju ulaziš.
Pa sam uzeo slobodu da ga se oslobodiš.
Jesi li ti šenuo? - Od sada pa nadalje, živiš među ljudima.
Šta, ovako? - Ne! Ovako.
Obuci to odelo, gdine Hauard, i upoznaj cveće Vilijamsburgškog društva.
Neću da budem viđen u tim krpama. Neću da izgledam kao magarac ni za koga!
Hej, gde si... vrati se!
Tome Džeferson, čuo si! Neću ga nositi!
Neću da me nađu mrtvog u toj prokletoj stvari.
Ne!
Gdine Hauard!
Čekamo te. Moji prijatelji su nestrpljivi da te upoznaju.
Hoćeš li ući? - Vidi, Tome, ja...
Izgledaš sjajno! Osvežen i komotniji posle kupanja, verujem?
Ne! - Sjajno!
Sad, dragi moj Hauarde, ovuda, molim.
Gospodo! Mogu li da predstavim mog školskog prijatelja, Metju Hauarda.
Moj rođak Džek Randolf, najokoreliji bacač kockica u Tajdvoteru.
Čast mi je. - Tamo preko je, Lesli Stivens.
Veliki talenat za muziku, nikakav sa damama.
Na usluzi, gdine. - I Džon Voker.
Poznat po svom navijanju za Gejmkokse.
Zadovoljstvo mi je, gdine. - I, dakle, gospodo.
Oh, i Rodžer Pejton.
Prvi po rangu u važnosti posle Vokerovih Gejmkoksa. Izuzetno mi je zadovoljstvo.
Tipler razlikovanja, ako mogu da dodam. - Oh, hvala vam, gdine Džeferson.
Hauard? Porodica vam je iz Virdžinije? - Naravno.
Hauard? Koji su to Hauardovi? To je, ako nisam previše je...
Hauardovi! Njihovi posedi su iza naših u Albemarl oblasti, da.
Pa, gospodo, iznenađen sam. - Zaista mi je posebna čast, gdine.
Ne, ne, hvala.
Ne uzgajate konja, pretpostavljam, gdine?
Nisam video vaše konje na trkama u zadnje vreme.
U stvari, Hauard je bio sasvim izvan stvari na neko vreme.
Da. Avanturistička putovanja, usput.
Pogodite koliko je njegovo ukupno bogatstvo je u ovom trenutku? 3,10 funti.
Jesu li bile karte ili kockice? - Da, gospodo,
vidite plodove proćerdanog života.
Bojim se da je došlo vreme da gdin Hauard mora da upotrebi jedan od svojih talenata da radi.
Baš šteta. - Prava sramota.
Da, sad da vidimo. On radi po malo premeravanja.
Sad, ako bi samo jedan od nas znao nekoga...
Brat Flitvud, je naš čovek! Poseduje ogromna zemljišta kojima treba premeravanje.
Zapadna zemlja, takođe? - Gomile toga!
Čuješ li to, Met? Rodžer, ne bi li mogao da proširiš vest...
Zašto da ne? To je đavolski jednostavno.
Flitvud će biti ovde večeras. - Pa, ne, ne...
Onda se sve dobro namestilo. Zdravica. Evo tvoje čaše, Met.
Ne, ja nikad ne... - Uzmi čašu, čoveče.
Nazdravimo, gospodo. - Gdin Hauard, izvanredni geometar.
Gdin Hauard!
# Lovac i njegov gospodar
# Otišli su u lov na lisicu
# I gde mislite da su je pronašli?
# među brdima i stenama
# Sa bičem, bičem, bičem i dalje, momci
# I dalje veselo jurimo
# Sa Ran-ten tivi-tivi ten i dalje sa Kraljevskim bendom
Na noge. Tu je Flitvud Pejton. Hajde.
Gdine Hauard. Mogu li predstaviti mog brata, Flitvuda. - Čast mi je, gdine.
Rodžer kaže da ste geometar.
Hoćete li mi učiniti čast posetom Elm Hila?
Čuješ li to, Met? - Na usluzi sam vam, gdine.
Očigledno je naše vino bilo previše teško za gdina Hauard.
Takva buka oko ničega. - Ničega?
Izgubiš moj najbolji kolt na kartama i moram da platim dug? To je monstruozno!
Hajde, dragi brate. - Nemoj ti meni "dragi brate".
Zabranjujem ti da igraš u visoke uloge.
Oh, Flitvud! To je kao da mu kažeš da se ne druži sa gospodom iz svoje klase.
Upravo tako, tetka. Drugi sinovi ne nasleđuju ništa
ali moramo očuvati porodično dostojanstvo.
Stvarno? Hoćeš li biti ljubazan da ne palacaš jezikom i saslušaš me?
Šta je bilo, Roberte? - Jedan gdin želi da vas vidi, gospodaru.
Kaže da se zove gdin Hauard. - Hauard?
Oh, da, to izvanredni Džefersonov prijatelj.
Neka sačekaju u salonu. - Da, gospodaru. - Kakav nezgodan čas za posetu.
Hauard? Prijatelj gdina Džefersona? - Napustila ga je sreća.
Ali sam siguran da će naš fini, velikodušni brat... - Hvala ti.
Dobro jutro, ujka Roberte. - Dobro jutro, gđice Džejn.
1, 2, 3, 4
5, 6, 7, 8
9, 10.
1, 2, 3,
4, 5, 6, 7,...
To je 31 stopa. - 31 stopa?
Soba. - Oh, stvarno?
Pa, i nekoliko inča iznad. - Hvala vam. To je važno da se zna.
Izgledala je tako velika, nisam verovao, pa sam...
Hteli da se uverite? - Da, to je ono što sam radio.
Proveravate li uvek stvari?
Pa, da, gospoja. Jer onda, vidite, vi ste...
sigurni.
Vrlo duboko zapažanje, gdine.
Da, zar nije? - Oprostite na smetnji.
Dobro jutro, gdine Hauard. - Dobro jutro gdine.
Džejn. Ovo je gdin Hauard. Moja sestra, gđica Džejn Pejton.
Na usluzi sam vam, gđice Pejton.
Bi li nas ostavila, Džejn? Moramo da razgovaramo o poslu.
Sad, što se tiče premeravanja zapadne zemlje
daću vam pismo za mog advokata, gdina Vajta, sa preporukom da prva prilika bude vaša.
Naravno, vi bi razmotrili da ostanete neko vreme u Vinsburgu
jer postoje neka neposredna merenja koja treba da se urade ovde.
Voleo bih da imam severnu granicu premerenu. Biste li razmotrili to?
Gdine Hauard.
Oprostite, gdine. - Biste li razmotrili to ili ne?
Razmotrio šta, gdine? - Zamolio sam vas
da ostanete ovde da premerite severnu granicu Elm Hila?
Da. - Hvala vam.
# Oh, lovac i njegov gospodar
# otišli su u lov na lisicu
# I gde mislite da su je pronašli?
# Među... Oh, dobar dan, gđice Pejton.
Gdine Hauard, žao mi je. - Žao zbog čega, gospoja?
Nemam pojma. Izgleda da uvek smetam.
To je izgleda moja dobra sreća. - Zaista.
Znate, vaš brat poseduje više hektara nego što je mislio.
Tako mi je drago. Vidite, Flitvud nije mislio da je neophodno
da se sve naše granice izmere, ali ja...
Pa, neću da vas ometam u vašem poslu.
Mogu sad da se bacim na posao, kad sam raščistio nešto što mi je bilo na umu.
Šta to, gdine? - Pitao sam se.
Izgledaju li su vaše oči zaista tako? - Pa...
I one zaista izgledaju!
Sad kad ste rasteretili svoj um, možda ću i ja rasteretiti svoj.
Šta, gđice? - Pitala sam se...
od vaše prva posete Tajdvoteru. Sviđa li vam se?
Pa, sviđa mi se i ne sviđa mi se.
Oh, sviđaju mi se kuće poput vaše, travnjaci i veliko drveće, ali...
Ali šta, gdine?
Vi nikada niste videli provinciju, zar ne?
Ima mnogo toga da se kaže o Albemarl oblasti.
Nije ovako. Očev posed je bio na padini planine.
U proleće, medved bi me gledao kako sadim duvan.
Sadio? Ne možete misliti...
Sigurno nikada niste sadili duvan!
Ako je morao da bude posađen, morao sam da ga posadim.
Niste zapravo radili u polju?
Pa, jesam. Zašto da ne, gospoja? - Pa... pa, mislila sam samo...
Nijedan džentlmen ne bi... mislim, kad vas pogledam...
Mislite, ne možete da razumete da gdin radi u polju?
Ne! Ne znam na šta mislim. - I mislim ga ne znate.
Mogu vas naučiti o tome. Moglo bi vam koristiti.
Veoma sam vam zahvalna, gdine. Ugodan vam dan!
Pa, čekajte malo, gospoja!
Flitvude! Taj čovek, tvoj geometar, gdin Hauard.
On je uljez! Ništa osim siromašnog belca.
O čemu to pričaš? - On mi je to rekao, pravo u lice.
Morao je sam da sadi svoj duvan.
Đavola je to radio! - Ne!
Nemoguće! Kako bi takav čo...
Pa, ja ću da krenem u grad. - Gdine Džeferson.
Da? - Jeste li čuli šta je Džejn rekla?
Da. Ako biste mi dopustili da objasnim...
Gdine Džeferson, jeste li ili niste predstavili svog prijatelja u lažnim bojama?
Da i ne. - Da i ne?
Rodžer... - Da, znao sam da je sadio duvan.
Ali nisam ga predstavio kao nekoga. On je našao svoj put svojim šarmom.
Nekoliko manjih činjenica o njemu uvećale su se u priči od usta do usta.
Šta da se uradi? Hoćemo li i dalje da budemo osramoćeni?
Naravno da ne, draga moja. Tom, reci svom prijatelju
da završi svoj posao što je brže moguće i izgubi se.
Neće više dolaziti ovde, niti se obraćati nijednom članu ove porodice.
Da, reći ću mu.
Možda će biti malo teško da razume razloge, ali pokušaću.
Da, moram i ja malo da pokušam da ih razumem.
Ugodan vam dan.
Imam ideju. Hajde da ga prihvatimo, sađenje i sve to. Uštedelo bi mnogo truda.
Osim toga, on je dopadljiv prosjak. - Dopadljiv ili ne, to je nezamislivo!
Ne želim više nikad da ga vidim. - Ne?
"Mora da ste stvarno izmerili sve granice.
"Sigurna sam dragi gdine Hauard..." - Rodžer!
Ne bih tako napadno zurio, Met.
Ima i u šta da se gleda. Guvernerova palata!
Dobro veče, Tomase. - Oh, dobro veče, gdine Vajt.
Gdine Hauard. - Dobro veče, gdine.
Gdin Vilton je govorio veoma pohvalno
o premeravanju koje ste obavili za njega, gdine Hauard.
To je veoma lepo od njega, gdine, ali ja sam više zainteresovan za zapadne zemlje.
Oh, da. To je nešto o čemu baš želim da razgovaram sa vama.
Učinite mi čast da me uskoro posetite. - Hvala gdine. Biće mi zadovoljstvo. - Da.
Pa, eto kako bude kad slušaš moje savete.
Prilično smo uspešni. - Jesmo li?
Obećanje za zapadne zemlje, i uprkos tvom poreklu za nepominjanje
blizak si sa nekim od naših najboljih porodica.
Moje prijateljstvo sa Pejtonovima je ono čime bih se hvalio.
Ne, sad, Met, ako se nađeš u blizini Pejtonovih...
Dobro veče, gđice Pejton. Dobro veče, gdine.
Hajde, draga.
Gđice Pejton, molim da mi ukažete čast ovim plesom.
Vi drski... - Molim te, Flitvud.
Gdine Hauard?
Smetram da je suviše toplo za ples. Hoćete li me, molim vas, odvesti u baštu?
Gdine Hauard, samo želim da kažem ovo:
trebalo bi da bude jasno da je vaša pažnja veoma neprijatna.
Oh? - Vi možda ne shvatate,
ali moj brat je hteo da vas pozove da izađete napolje.
Zato ste mi učinili čast da... - Koji drugi razlog mislite da je bio, gdine?
Znate gđice Džejn, otkad smo prekinuli razgovore,
pitao sam se šta bismo rekli kad se sledeći put sretnemo.
Tako da sam puno razmišljao. Mora da vas vrlo dobro poznajem.
Mora da vam se sviđam nekako.
Ne interesuju me vaša mentalna lutanja.
Sad vas moram otvoreno zamoliti da prestanete
da se trudite oko mene, ili bilo kojeg člana moje porodice.
Vidim. Nema potrebe da pitam zašto, pretpostavljam.
Verujem da vam je gdin Džeferson to potanko razjasnio. - Da. Da, jeste, gđice.
Pa, laku noć, gđice Pejton.
Gdine Hauard. Barem bi trebalo da imete manire da znate
da ne mogu da se vratim u dvoranu bez pratnje.
Vidim. To je pitanje manira.
Znate, to je čudno. Jer u svim razgovorima koje smo imali, zamišljao da se ne radi o manirima
samo dvoje ljudi čovek i sluškinja, i da ste došli da upoznate čoveka.
Ne zbog nekih njegovih lepih reči, ili načina na koji bi se mogao pokloniti
već zbog onog što vam njegove oči kažu da kuva u njemu,
da bi voleo da može da umre zbog vas.
Ako biste bili ta ista osoba ovde, sada,
odgovorili bi na ono šta osećam, iskreno i prirodno,
sa svim neopterećenim impulsom koji je Bog dao svakoj ženi.
U stvari, već bi bili u mom naručju, ovako.
Ali, Met, kako možeš da stojiš tu i kažeš
da posle nekoliko sastanaka, voliš nekoga?
Nisam. Trebao mi je samo jedan sastanak. - Ali, Met...
Oh, koja korist od toga?
Tako je bolje. Sad prestani da se brineš.
U redu, samo napred. Uostalom, ko sam ja da kažem nešto
protiv ptice selice kao ti, koja bi da se skrasi?
I dama kao gđica Pejton završi na finoj plantaži.
Da, plantaža. Bolje bi bilo da počneš da razmišljaš o tome, gdine Hauard.
Ima 1.000 hektara u Šenandoi koje možeš dobiti po bagatelnoj ceni.
Ja ću vam pomoći da planirate kuću.
Zadrži svoje planove i svojih 1.000 hektara! Ja sam za Ohajo!
I žena koju ću uzeti za svoju suprugu će poći dobrovoljno kao i ja.
Osim ako se, naravno, ne dešava da je to Džejn Pejton iz Elm Hila.
Onda to neće biti Džejn Pejton sa Elm Hila, ako je toliko ponosna!
Ti si to rekao moj prijatelju.
U pravo si ppisao barijeru visoku pet milja, i svet između vas.
Zar ne vidiš, Met? Svaka takva ideja je besmislena!
U redu, u redu. Sad prestani da blejiš i vrati se svojim pravnim knjigama.
Da?
Dobro jutro. Mogu li da uđem?
Da, uđite. - Hvala.
Flitvude, ja sam baš odlazio. - Oh, ne, molim te ostani, Tome.
Biću direktan, gdine Hauard.
Šalju grupu geodeta
da se vidi kako je rat promenio linije granice sa Ohajom.
Preporučio sam vam za mesto u toj grupi.
To je izuzetna ljubaznost, gdine Flitvud.
Rekao sam im da mam izuzetno mišljenje o radu gdina Hauarda.
Kakva slučajnost. Met je upravo rekao da želi da ode u Ohajo.
Odlično! Onda možemo smetrati da je stvar sređena, zar ne, gdine Hauard?
Pitao sam, gdine Hauard, da li... - Znate, gdine Pejton,
ovo bi moglo da bude više od ljubaznosti.
Ovo zvuči kao da ste zabrinuti zbog mene. - Izvinite?
I pitam se, je li to zbog mene ili zbog vas i vaše porodice?
Met! - Gdine, cilj mi je da odem u Ohajo pre nego što umrem, ali ne sada, ne još.
Moram prvo da uradim nešto važno.
Gdine Pejton, tražim vašu dozvolu da se obratim vašoj sestri.
Šta? - Met. - Tražim njenu ruku da je oženim.
Ne slušajte ga Flitvud, čovek je lud! - Izgledate iznenađeni, gdine Pejton.
Iznenađen? Preneražen sam vašom drskošću.
Biću vam zahvalan... - Met.
Mislite, vi predlažete da moja sestra treba da ode u Ohajo?
Da vas prati kao skvo? - Ne, nije mi potrebna zbog toga.
Ona je navikla na finu plantažu.
U Šenandoi ima hiljade hektara koje mogu dobiti po bagatelnoj ceni.
Ona će vam se nasmejati.
Ako ste tako sigurni, zašto ne bi pitali nju?
Dajte mi 10 dana da postanem vlasnik zemljišta.
Nakon toga, dozvolite mi da razgovaram sa gđicom Džejn.
To bi moglo biti prilično zabavno.
Da, imete moju dozvolu da razgovarate sa mojom sestrom.
Biće veoma zabavno da čujemo njen odgovor.
Ali, da sam na vašem mestu, gdine Hauard,
poštedeo bih sebe tog veoma napornog putovanja.
Ti ludače, ti! - Idemo u Augustu, Tom!
Nemoj samo da stojiš. Dođi i pomozi mi.
Misliš... misliš on dolazi ovde večeras? - To je ono što je Tom rekao.
Metju Hauard se vratio i ne želi da okoliše sa posetom. Bolje da spremite vaš odgovor, Džejn.
Flitvude, šta te je nateralo da dovedeš Džejn u tako nezgodnu situaciju?
Sve je bilo u žaru trenutka. Nisam ni sanjao da bi budala...
Vidi Džejn, nema potrebe da ga vidiš.
Samo mu pošalji poruku i razvej njegove patetične nade zauvek.
Zar nisi rekao da može da me vidi? - Pa, jesam. - Pa, onda?
Želiš li da vidiš tog drskog klipana?
Želim li? To je apsurdno, Flitvude, i ti to znaš.
Ali ti si rekao da će dobiti svoj odgovor od mene,
tako da će ga i dobiti od mene, a ne iz neke poruke koja mu se preda.
Oprostite, gdine. Gdin Hauard je ovde, i moli da vidi gđicu Džejn.
Postoji samo jedan odgovor na ovakav bezobrazluk! - Flitvude.
Videću gdina Hauarda u biblioteci, ujače Robert.
Ostani gde si, Džejn.
Dovedi gdina Hauarda ovde. - Da, gospodaru.
I ovo je prilika koju ste mi ponudili da razgovaram sa njom?
Onda ću morati to da uradim.
Da, mogao sam promeniti svoju putnu odeću, gđice Džejn,
ali to bi odložilo viđenje sa vama.
Osim toga, ovo sam više ja od svega...
Oh, gđice Džejn.
Šta su vam rekli da me ovako gledate?
Ne tražim od vas da menjate svoj život zbog mene. Znam da to ne možete.
Dozvolite mi da stvorim drugi svet za vas.
Kao što je ovaj, plantaža u Šenandoi
za koju ću dati svoj život da je učinim velikom, da bi vas bila dostojna.
Postoje planine tamo,
planine sa obe strane da bi vas zaštitile.
I reka. Nije tiha kao vaša. Ova huči preko kamenja.
Ah, kad bih samo imao reči da vam je dočaram.
Ako bi mogli da mi verujete.
Ako biste mogli oslušnuti svoje srce, sada. Samo to.
Onda bih... onda bih umro da vas poštedim da ikada ponovo gledate ovako.
Bih, gđice Džejn.
Šenandoa.
Samo ime je čudno.
I vi ste čudni, Metju Hauard.
Ali slušajući svoje srce sada, kao što kažeš...
kao što sam ga možda slušala od prvog trenutka kad sam te videla
u ovoj istoj sobi... spremna sam da pođem sa tobom bilo gde.
Džejn!
I sad kad je moja porodica čula naš razgovor o stvarima
koji bi trebalo da leže samo između tebe i mene
oni teško da mogu da nam odbije dozvolu da se povučemo.
Hoćeš li me odvesti u baštu, Metju?
Flitvude, to je fantastično, ona se ne bi usudila! - Jeste!
Znao da mora da dođe jednog dana, gđice Džejn, ali Šenandoa i sve...
Dajsi, ako plačeš zbog toga, neću te povesti sa sobom.
Ako me ne budete vozili tamo, gđice Džejn, pešačiću.
Oh, Dajsi. - Pusti Dajsi, požuri. Vreme je da počnemo.
Uđite.
Oh, Flitvud... - Pa, bilo je krajnje vreme.
Pobrinuću se da deveruše budu spremne. - Da, draga.
Možete poći, i ti, Dajsi. - Da, gospodaru.
Kad bi mi samo srce prestalo da lupa...
Reci mi iskreno, kako izgledam? - Zračiš, draga.
Zračiš.
A sada, hajde da upotpunimo sliku.
Dođi ovamo.
Oh, Flitvude, ogrlica Pejtonovih?
Da, i ti ćeš je imeti.
Treba da je nosi nevesta najstarijeg sina. - Znam, ali ja se nikada neću ženiti.
I ti treba da je imaš. Sad, to je konačno.
Oh, Flitvude! - Dobri Bože, ona plače.
Evo, prestani. Kvariš moj treći najbolji kaput.
Ali tu je Rodžer. Ne, ne, ne mogu da je uzmem.
Nisam zabrinut za Rodžera, Džejn, već za tebe.
Vidiš, ti ulaziš u život koji nikad nisi upoznala
sa čovekom različitih shvatanja, različitim poreklom.
Ali, ako sam te dobro razumela... - Vrlo je jednostavno, Džejn.
Ova ogrlica nije potpuno poklon. Ako je prihvatiš, prihvataš verovanje.
Vidiš Džejn, žene koje su nosile ovu ogrlicu
uvek su učile svoje sinove da im na prvom mestu bude čast.
Da izgrade ponos u sebi,
ponos koji može da izdrži i vodi.
I ti misliš...
Kakav si ti neodoljivi tupan!
Pa, Met ima svoje kvalitete.
To je ono što sam duboko u sebi znala od prvog minuta.
Misliš da ne bih bila zadovoljna ako se udam za čoveka koji ne bi mogao da vodi?
Ne, ali ako gdin Hauard bi ne bude razumeo naš život...
Metju Hauard? - Ovo će ti pomoći da se setiš.
Prihvaš li to, Džejn?
Da, Flitvude. - Hvala draga moja.
Flitvude. Džejn.
Tu su tvoje planine, mala Džejn.
Koja je to reka, Met? - To je Šenandoa.
Je li Albemarl Hal na njoj?
Hmm? Albemarl?
Ne, to je na Buffalo Ranu, odvaja se. Ubrzo ćemo videti dom.
Vrlo btzo ćemo videti komšije koji dolaze da nas pozdrave.
Komšije? Dajsi, novi šešir. - Da, gđo Džejn.
Slušaj, Džejn, naše komšije ne... - I ogledalo. Požuri, Dajsi.
Đia!
Kako si? - Pa, zdravo, Vil. Zdravo, Tome.
To su naše komšije. - Poklon od Crne Beti, gdine Hauard. - Hvala Vil.
Ovo je od Crne Beti i moraš popiti prva.
Potegni muški! - Neće te povrediti!
U vaše zdravlje, gospoja. - Za vašu sreću, gospoja.
Jesi li dobro? Ovo je za vaše zdravlje, momci.
U tvoje zdravlje, Met. Potegni dobro. - Dobro piće.
Potegni muški. - To su Nortonovi.
Dobri su, takođe. Momci, mala žena. - Kako ste, gospoja.
Ovo su Vil Svop, i Ed Fitzgerald, Tom Norton i svi dečaci, curo.
Hajde, Met. Čeka nas hrana.
Je li? Pa onda, hajde! Đija!
Vau! Vau!
Evo ga, dušo, Albemarl Hol!
Albema... - Hajde, slatkišu.
Evo ih, bako.
Betsi! Evo je! - Dobro došli kući, gđo Hauard.
Ja sam Betsi Norton vama najbliža, odmah dole niz put.
Mete Hauard, odvratan si. Kad je neko izabrao tako malu pticu?
Nikad nećeš dobiti velike sinove od nje. - Imam veličinu dovoljnu za nas oboje.
Blagoslovi me. Dete mora da je umorno od putovanja.
Idi u svoju spavaću sobu, moja lepa,
pobrinuću se da se Albemarl ne postidi svog dočeka.
Džejn, Džejn... - Evo, uzmi još malo.
Hvala, Vil.
U svim mojim danima od kad sam se rodila, nikad nisam... Gospode imaj milosti!
Gospodar Flitvud bi sigurno pošandrcao ako bi...
Ti ne možeš da trpiš psovke, ni pljuvanje tih životinja tako!
Ne, gdine. Sa vašim kvalitetima, gđice Džejn... - Dajsi? Kutijica. Gde je?
Ali, gđice Džejn... - Dajsi!
Gdin Hauard ima goste, i ja moram... požuri.
Da, gđice Džejn.
Dovoljno je sigurno! Dovoljno je sigurno!
Evo te lepe devojke koju je Met ulovio u svoju zamku.
Jednostavno ne mogu da shvatim. - Da, ali ja...
Molim vas, zašto ne bi nastavili sa jelom?
Gdine Norton, naćite mesto i pridružite nam se. - Molim?
Muzika, to je divno. Molim vas, nastavite.
Hvala, draga.
Vi ne volite roštilj, ha? - Naravno.
Pa, onda, hajde! Jedite, prokletstvo, jedite!
Izvolite, gospoja. - Hvala.
Tome! Stani malo, Tome. Stani malo.
Tu si, Vil.
Betsi, isprati Vila do vrati, hoćeš li?
U redu, Met. - Tome, budi oprezan kad budeš išao kući.
Biću kući brzo kao munja. - Toga sam se i bojala.
Idi pozadi i pravi Zebu društvo.
Điha. Laku noć, Betsi! - Laku noć, Met. - Laku noć.
Moraš slušati Dajsi, dušo.
Možeš voleti čoveka svom žestinom
ali nijedna dama tvojih kvaliteta ne bi mogla da uspe ovde. Ne, dete.
Odlazimo odavde ujutru. Čuješ li me? Počeću odmah da nas pakujem, gđice Džejn.
Džejn! Džejn, šta ti...
Oh, Džejn. Džejn, curo.
Mora da si mrtva umorna. Bio sam okrutan. Trebao sam te malo pripremiti.
Znam da mora da su izgledali vrlo divlje, ali oni su fini, pristojni, iskreni prijatelji.
Proslava ih je malo ponela. Neće biti nikada više takvi. Neće, curo.
Kako vam izgleda u našem novom domu, gđo Hauard,
a ja ti još ni jednom nisam rekao da te volim kao bespomoćna budala.
Zamisli! Zamislim gde si, dušo.
Albemarl! Da! A ti ga još nisi videla.
Dođi.
Sad, zatvori oči. Zatvori ih dok ti ne kažem da ih otvoriš.
Da.
Otvori ih sad. Otvori.
Tvoja dnevna soba, Džejn, ali ona ima namenu samo kao trpezarija na finoj plantaži.
Nije više od trpezarije. Ne smeta ti što to kažem, curo?
Ne smeta ti? Pgledaj.
Vidi, Džejn. Ovo je mesto gde smo upravo počeli!
Da. Moraćemo da razgovaramo o našim planovima.
Cele ove zime ću seći drveće za gradnju.
Da, gradnju, moja gospo.
Čekaj. Vidi. Gurnućemo ovaj zid ovde, i šta vidiš?
Vidi, tamo, svoju dvoranu. Da.
I pored toga, našu trpezariju, i tvoju dnevnu sobu.
Divne su, zar ne? Prostrane. Obasjane suncem.
I u svom hodniku, šta vidiš?
Stepenice! Da! Vode nas do našeg drugog sprata
u spavaću sobu kakvu ljudi nikad nisu videli.
A napolju, šta vidiš?
Travnjak, od kuće dole do potoka.
I prilaz, koji zavija iza prednjih vrata i ponovo se
vraća da napravi veliki prilaz.
Mogli bi da ga uskladiti sa drvećem, kao na Elm Hilu. Elm drveće!
Ne, ne Elms, Met.
Ovo je Albemarl. Moramo imeti svoje drveće.
Javore, aveniju od javora.
Da! Javori! Mladi javori.
Stvari da ih gledamo kako rastu.
Oh, hoćemo li doživeti da ih vidimo izrasle.
Met misli da će biti završeno do jeseni.
Čaj, gđo Ficdžerald?
Pa, zahvljujem vam na dobroti.
Ne, hvala vi. Pijem čaj posle večere. I većina ljudi, mislim.
Ne, hvala. - Ebenezer, stavi ga ovde, molim te.
Moram da kažem da Albemarl izgleda prilično gandiozno, gđo Hauard.
Teško da bih to nazvala grandioznim. - Znate, ljudi pričaju
da je jako čudno, da se Hauards nije pojavio na venčanju MekFersona.
Pa, u mom sadašnjem stanju, ja nisam izlazila.
Je li zato niste viđali ljude koji su dolazili da vas posete?
Vidite, nisam se osećala dobro. - Naravno.
Neke žene jako loše podnose njihovu prvu trudnoću.
Ali mnogo je žena ovde koje imaju decu, i mogle bi vam dati savete i pomoći vam, ako bi...
Hvala, ali mislim da će mi Dajsi biti sasvim dovoljna.
Pa, želim vam ugodan dan, gđo.
Mnogo vam hvala za čaj, gđo Hauard. - Krenućemo svi zajedno.
Dame, lepo od vas što ste došle u posetu.
Drago mi je da tako mislite. - Ugodan vam dan, gdine Hauard.
Mi ćemo biti kod kuće
kad budete ponovo žeeli da nas vidite, gdine Hauard.
Džejn. Šta se desilo? Šta je ušlo u njih? - Sigurna sam da ne mogu da ti kažem.
Došle su spremne da se suprotstave svemu što kažem ili uradim.
Ma daj, Džejn... - Možda je moja greška, ali nisam raspoložena.
Metju! - Šta je bilo, draga?
Pogledaj sebe! - Hm?
Znaš li šta smo radili?
Postavili smo temelj za sušaru.
Nisi ljuta na mene? - Ne.
Na večeri, videćeš kako se elegantan džentlmen kao Virdžinijanac može pohvaliti,
mojom kosom vezanom plavom trakom, moja curo.
Molim te, Met. Džejn, ne curo.
Opet to, jednostavno ne mogu da upamtim. Džejn, ne curo.
Mr Hauard! - Šta?
Tata želi da zna hoćete li doći da pomognete.
On krči južno polje, a tu je veliki kamen.
Veliki kamen? Reci svom tati da odmah dolazim.
Da, gdine Hauard. - Neću dugo, dušo.
Zašto ne pošalješ roba, Met?
Nortonu? Ne mogu to da uradim. - Zašto ne?
Norton mi je pomogao da posadim useve.
Zar ne bi bilo vraćanje usluge ako bi mu poslao roba?
Pa, ne bi. To nije ista stvar, Džejn.
Trebam lično da mu pomognem, kao što je on meni.
Takav je običaj u zemlji.
Neću dugo, Džejn. - Metju!
Zar ne vidiš, jednostavno ne možeš?
To može biti u redu za druge, ali za gospodara plantaže,
čoveka koji počinje da bude vođa u zemlji...
Pošalji oba naša roba. Jednostavno ne možeš raditi tako nedostojnu stvar.
Nedostojnu stvar? Pa, Džejn, baš je čudno da ti tako kažeš.
To je bilo zbog nas.
To je čudna ideja, da radim samo za sebe.
To mi je važno. Hoćeš li molim te uraditi kao što sam rekla?
Ne, žao mi je, Džejn. Ne mogu. - Ne, naravno da ne možeš.
Ti ne možeš da promeniš svoje postupke. Trebala sam znati da je bolje da i ne pokušavam.
Ti ne možeš da promeniš svoje navike. Ne možeš ni da razumeš.
Flitvud je rekao da nećeš.
Oh, Flitvud je rekao.
Nije morao. Svaki Pejton bi znao instinktivno.
A svaki Hauard bi uvek ispunio svoje obaveze na način za koji misli da je ispravan.
Sad, ako ti zatrebam za nešto, pošalji po mene.
Bio si u pravu.
Moramo da čuvamo dostojanstvo.
Kao Pejtonovi.
Kao...
Metju! Met!
U redu, Tome. Probajmo još jednom. Svi zajedno, Vucimo.
Ho-ruk. Pomerimo taj kamen!
Džejn,... Džejn, dušo! Tome, Tome!
Hajde, Džejn. Hajde. Hajde, curo.
Daj molim te! Nemoj, Bože, nemoj.
Koliko dugo može da podnese, Nortone? - Met, Met. Polako, momče.
Ja sam donela moj prvo u krevetu tokom indijaskog napada.
Pobegla sam kroz prozor tvrđave kad su crveni đavoli krenuli u napad...
Oh,... molim vas!
Zamislite, sad, porođaj u Nortonovoj kolibi
i ta fina, velika spavaća soba u njenom domu je beskorisna!
O čemu to pričaš? Zašto ne prestaneš?
Ako bude umrla, Tom, to će biti moja krivica.
Da, to sam bio ja. Nisam shvatio da treba da budem strpljiv i učim je da me upozna.
U redu, Met. Hajde.
Ne veći od ptice, gdine.
Ali ja sam ti rodila sina. - Kako se osećaš, curo?
Malo umorno od svakodnevnog posla, gdine Hauard.
Kako izgleda? - Ko?
Naš sin, tupane.
Sin? - Ovaj jadni, glupi čovek
ne može da podnese nikakav šok uopšte, zar ne, gđo Norton?
Nastavi. Pažljivo sa njegovim leđima sada.
U redu.
Crna kosa, Met?
Ne, zlatna je, kao tvoja.
Ali ima Hauardove oči, ipak.
Obrve pomera kao Pejtoni. - Stvarno?
On ima kontrolu nadamnom. Jak je! - Stoji vrsto na noge, gdine Hauard.
Mogao bi da te obori. - Pa, mogao bi! Mogao bi!
Koja je noga? - Desna.
Je li Met to već video? Zna li on?
To je pravo, živo ljudsko biće, Džejn. - Zaista, gdine?
I on je jak, rekao si, Met.
Telo sa snagom Hauardovih.
Ime tvog oca je bilo Džejms.
Trebalo bi da ga nazovemo Džejms.
Ne! Ne dušo.
Ispoštovaćemo tvoju želju. Nazvaćemo ga Pejton.
Oh, sad odmaraj, mala Džejn.
Odmori.
"Sve u svemu, ja sam ponosan i srećan sa svojom malom porodicom"
"Iako se bojim da moje komšije šapuću"
"Da sam jadni papučar, kako bi oni to rekli"
"koji ima prvo sina bogalja, a sad ćerku."
Varvari.
Pominje li da će doći da nas vidi? - Čekaj trenutak.
Oh, da. "Kako bih želela da vas sve vidim"
"ali stalno nešto iskrsne."
"Osim toga, naša okupljanje će biti slađe zbog odlaganja."
"Moja iskrenaa ljubav prema svima. Vaša verna Džejn."
Zašto ne kaže to otvoreno? Ona je praktično zatvorenik u Bekvudsu.
Naprotiv gđice Pejton, uveravam vas, kad sam je posetio prošle godine,
nije bilo srećnije žene u Virdžiniji. Srećnije?
Kako bi mogla biti srećna kad je rodila sina bogalja, poput mene?
Voda, Tome? - Uh huh.
Pejtone, šta radiš ovde? - Mogu li da te gledam, tata?
Ne, sine. Vrati se u kuću.
Hajde, idi.
Tome! Oh, Tome, kakvo iznenađenje!
Džejn, kako je dobro da te vidim.
Ebenezer, reci gospodaru da je došao gdin Džeferson.
Da, gospoja. - Dajsi!
Dajsi, dovedi decu dole! - Da, gđice Džejn!
Oh, Tom. Pođimo.
Džejn, mesto je neverovatno poraslo. Jedva sam ga prepoznao dok sam jahao.
Da Tome, ali pusti sad Albemarl.
Reci mi sve o Elm Hilu. Jesu li oni dobro?
Svi su veoma dobro.
Tetka Klarisa je imala blagi napad.
Ali nema razloga za brigu. Potpuno se oporavila. Molim te, veruj mi.
Verujem ti, ali...
To je Pejton, zar ne?
Bože, porastao je!
Dođi ovamo, dragi.
Pejtone, dragi, ovo je tvoj ujak Tomas.
I tatin ujka Tomas, takođe?
Da. Da, ujak Tomas i tvom tati, takođe.
Kakav fin, jak momak.
A evo dolazi i ostatak mog malog legla.
Tome, stara bitango! Kao da vekovima nisi bio ovde.
Tako se i čini, kad pogledam tvoju porodicu.
Ovaj momak Pejton. - Da, ali šta je sa ovim?
Jesi li video ovo?
Dođi ovamo. - Ne budi takva plačljivica.
Ona nije plačljivica. - Metju, tvoje cipele. Blato.
Zek, moje papuče! - Da, gospodaru.
Hauard do kostiju. Pljunuta slika svog dede Džejmsa Hauard.
Pogodi kako se zove. - Džejms Hauard?
Pogodio si iz prve. Džejms Hauard.
Šta je bilo, Džejmi? - Ovde, Džejms.
Idi kod Dajsi. - Neka ostane neko vreme.
Brišite, deco.
Šta misliš o njima? - Metju, papuče.
Dođi ovamo, Zek.
Pa, Tome, šta si uradio sa sobom?
Ozbiljno studirao, gdine Hauard. Pred vama je diplomirani advokat.
Ne! - Moj prvi slučaj je na sudu u Augusti.
Pa, biću... čestitam, Tome.
Jesi li čula šta je rekao? - Da. Papuče, Met.
Biću u sudu svaki dan da vidim znaš li svoje pravo.
Ne veruj mu to. Ništa ga ne može naterati da napusti svoju plantažu ni jedan dan.
Sad, Džejn...
Predlažem da ode na nekoliko nedelja. Savršeno je vreme za posetu Vilijamsburgu.
Beznadežno je. Met se neće pomeriti dok mu svih 1.000 hektara ne budu zasađeni.
Samo želim da završim novi ugao... - Gđo Hauard...
Došla su tri muškarca ovde i pitaju mogu li ostati preko noći.
Tri? - Isto kao što je bilo i prošle jeseni.
Oh, sigurno! Dunkelovi momci. Izvini, Tome.
Zeb! Henri! Kako si, Džejk? Drago mi je što vas vidim!
Rekao si ako se vratimo, i ne nađemo neko drugo mesto, da bi...
Pa, sigurno hoću!
Da, ja ću se pobrinuti za svoje goste. Ti se vrati kod Toma.
Da. Izvinite, momci. Vidimo se na večeri.
Žao mi je što ste čekali... - Ovuda.
Hajde, momče, skini kaput. Hajde da bude prava poseta.
Sedi, Tom. Lulu?
Ne, hvala.
Drago mi je da te vidim.
Znaš, baš sam govorio Džejn,
neverovatno je šta si uradio za nekoliko godina.
Da, mi smo to zajedno.
Pogledaj ovu kuću. Možeš videti Džejninu ruku gde god pogledaš.
Isto važi i za naš status u okrugu.
Postali smo vrlo ugledni. - Ne sumnjam u to.
Kad je gdin Kristijan umro, pitali su me da se kandidujem za njegovo mesto
u Predstavničkom domu.
Ne - Da, ja, Met Hauard.
Šta si im rekao? - Rekao sam im da su ludi.
Dao sam im neke dobre savete, ipak. - Aha. U vezi čega?
Mnogih stvari.
Prvo, koga god pošaljemo tamo, trebalo bi da bude neko ko će se boriti.
Trebalo bi da vidi naše puteve.
Pretstoji topljenje snega, mi praktično plivamo od mesta do mesta,
da ne pominjemo rupe u kojima i konj može da nestane.
To bi trebalo da se popravi. - Potpuno ispravno.
Mi u provinciji nemamo glasove koji nam trebaju protiv Tajdvotera.
Vidiš li moju poentu? - Da.
Plaćamo jednake poreze, zar ne? - Opa, sad!
Nemojte se boriti protiv mene, idi tamo i bori se protiv njih.
Ja? - Zašto da ne?
Želiš nekog da poviče, i mogu te sad čuti u Vilijamsburgu!
Ti si mekan.
Pretpostavljam da si tip koji će vikati ovde u Bekvudsu.
Kladim se da daješ ovom drveću deo svog uma svaki dan.
Sad, sad, ti mačku pegavog lica.
Metju!
Ti ljudi, oni pričaju o krijumčarenju i borbi protiv vladinih ljudi.
Reci im da ne govore tako glasno. - Ali ne možemo skrivati kriminalce ovako.
Mislim, nije li naša dužnost da ih predamo zakonu?
Šta si rekala, Džejn?
Rekla sam da bi ih trebalo predati zakonu.
Ja nisam doušnik.
Ali, Metju, krijumčarenje je krađa, krađa od kralja.
Pa, zavisi od toga kako gledaš na stvari.
Kad bi kralj znao šta se dešava u njegovo ime, nijedan švercer ne bi bio poslat u zatvor.
Postoji zakon, dobar ili loš. Ako nas okrive za nepoštovanje zakona, kao što ti radiš sada...
Ponavljam, ja nisam doušnik!
Vrlo dobro.
Dok ti ljudi budu u ovoj kući, ja ću ostati u svojoj sobi.
Nadam se da ćeš razumeti, Tom.
Zašto praviš ovako konfuzne primedbe?
Pravim ih jer je Met Hauard slepa budala.
Šta?
Pre nekoliko godina, posegao si za mesecom i dobio ga,
sjajna planeta koju si voleo zbog njenih puteva i sjaja.
Poštovanje zakona je bio jedan od tih kvaliteta.
Šta sad radiš? Sad se boriš protiv nje upravo zato što je bila stvar koju si voleo.
Ne očekuj od mene da vežem te Dunkelove momke i predam ih zakonu!
Ne, ne, zaboravi Dunkelove momke. Znaš li šta bih voleo da vidim?
Metju Hauarda, otišlog sa svoje plantaža i zaselog u Elm Hilu.
Kako lepo, šetnje po baštama, mirisanje cveća...
Jesi li poludela? -... ples na balu guvernera.
Ko? Ja? - Šta je toliko loše u tome?
Radije bih bio prepariran i visio preko plašta.
Ipak, sve je u redu ako Džejn provede pet godina u tvojim štalama i među duvanom?
Riba van vode nije tako tragična stvar, sve dok nisi riba.
Pa, znam Tom, ali...
Ali šta, Met?
Osećaj se kao kod kuće. Imam nešto što želim da kažem Džejn.
Pogledaj ovo, curo, mislim, Džejn.
Zašto se odrasli kao mi svađamo?
Mi ne treba da se svađamo. - Zaista ne bi trebali, gdine Hauard.
Znaš, curo...
Mislim, moja draga. Treba nam promena, tebi i meni.
Ljudi odu ponovo na medeni mesec tu i tamo.
I mislio sam, zašto ne bi pokupili decu
i otišli na to putovanje do Vilijamsburga odmah?
Nemoj mi reći da te bilo šta može odvući sa ove plantaže.
To je ono što sam rekao.
Ako bismo proveli samo mesec dana... - Mesec dana? Celo leto
ako ću biti član Predstavničkog doma.
Član? Nećeš valjda da se kandiduješ za Dom?
Zašt da ne? Tom je rekao da bih bio prvoklasni predstavnik.
Dragi, bio bi veličanstven.
I samo pomisli, deca, svi mi možemo da živimo u Elm Hilu.
Sad, sad, naravno, možda ne pobedim. - Ali hoćeš, Met. Hoćeš.
Vidi, vidi, vidi.
Kako si, Pejtone? - Kako ste vi, gdine?
Moram da kažem, Džejn, šarmantan dečak.
Pogledaj ovu. Kakva božanska mlada dama.
Elizabet Robert, Sara, drago mi je što vas vidim.
Dobrodošli kući, gđice Džejn. Vaša soba je sve spremno.
Odvedimo ih gore.
Deco, možete da vidite ujaka posle kupanja.
I te kako im je potrebno.
Hajde, sada.
Tetka Klarisa, je li u svojoj sobi? - Da, Džejn.
Kako ste, gdine Hauard? - Kako ste?
Ne moramo da pitamo za njegovo zdravlja, trebamo li?
Očigledno ne. Uđite, gdine Hauard. - Hvala.
Čujemo da ste dobili veoma impresivnom većinom.
Mislim da ti gorštaci pokušati nešto jednom.
Da.
Sedite. - Hvala.
Vino? - Hvala.
Učini nam čast, Rodžer.
Pa, moj dragi Hauarde, možeš računati na mene da te vodim kroz detalje zakonodavstva.
Moje iskustvo kao člana Doma... - Hvala mnogo, ali...
Glavna stvar za člana provincijskog okruga je da nauči da spava bez hrkanja.
To je dobro. Ne, neću imeti mnogo vremena za spavanje.
Oho, en guard, Flitvude.
Član iz Auguste namerava da se bori.
Vrlo zanimljivo. - Hvala.
Imete li program?
Trebaju nam novi mostove. I naši putevi su puni udarnih rupa.
Udarnih rupa? - Udarnih rupa?
Da, udarnih rupa. - Oh, udarne rupe!
Za ispunjavanje udarnih rupa gdina Hauarda.
Da.
Neke druge važne mere koje bi izneli pred Dom?
Da, nekoliko stvari.
Kao da povičemo glasnije protiv ovog poreza na kolonijalne pravne spise.
Mislite na Zakon o pečatu? - Tako je.
Možete sačuvati dah. Parlament ga je već usvojio.
Usvojio ga je? - Juče su nam javili.
Ali, svi znaju da porez nije fer! - Kasno je, čak i ako nije.
A svakako nije.
Šta ćemo da radimo? - Nema šta da se uradi, osim žalbe.
Žalbe? - Nemoj mi reći da želiš da gubiš vreme na to
poput onih glupih predstavnika koji predlažu rezolucije.
To je apsurdno. - Oh, to je apsurdno, je li, gdine Pejton?
Mr Hauard, gdine Pejton.
Gdine Pejton, gdine Hauard. Pitam se jesu li već predstavljeni, Rodžer?
Pitam se.
Šta je sa principom prokletih stvari?
Metej, rasprava na dan povratka kući?
Žao mi je, curo.
Flitvude, dragi, ne možeš zamisliti uzbuđenje zbog dolaska kući.
Prvi pogled na Elm Hil dok smo se vozili.
Ali uzimanje pola penija od kolonija je i dalje uzimanje od kolonija, zar ne?
Metju, šta je sa tobom?
Ručak čeka, nema više rasprave. Obećajte, gospodo?
Moja svečana reč. - I moja.
Metju? - Ha? Da, naravno.
Hajde, dragi.
Divno vreme, zar ne?
Džejn, moraš da vidiš fino novo ždrebe koje imamo u Meribelu. - Stvarno?
Tom, toliko ljudi.
To je rezolucija protiv Zakona o pečatu. Požuri, Dom se puni brzo.
Vidi da je Džejn dobije mesto. - Sve je sređeno.
Biće mi zadovoljstvo da predstavim novog člana iz pokrajine Augusta.
... nisu obavezni da ispoštuju bilo koji zakon ili uredbu dokle god
su nametnuti na oporezivanje uopšte na njih
osim zakona i uredbi ovog opšteg skupa.
I neka bude dalje rešeno
da svaka osoba koja će, usmeno ili u pisanoj formi
tvrde ili se zalagati da svako lice koje osim ove Generalne skupštine
ima pravo ili moć da nametne bilo kakvo oporezivanje ljudima ovde
smetraće se neprijateljem ove kolonije Njegovog Veličanstva.
Sjajna rezolucija.
Predlažem usvajanje rezolucije. - Podržavam predlog.
Gdine predsedavajući, želim da raspravljam pitanje.
Gdin Pejton može da govori.
Gdine predsedavajući, ako sam dobro shvatio, ovaj gdin predlaže
da ova skupština bude predstavljena pred vladom Njegovog veličanstva
rezolucijama dostojnim haotične rulje?
To ovaj zbor kaže!
Red! Vi, gdine!
Upozoravam protiv veća usijanih glava koji žele da zapale ljude.
Ljudi imaju toliko razloga za strah od kolebljivih članova kao ti!
Gdin iz Auguste! Gdin Hauard!
Remetite red, gdine Hauard. Sedite, molim vas.
Gdine predsedavajući... - Gdine Pejton.
Mnogi od nas članova iz Tajdvotera ne delimo vaša osećanja.
Onda su ona moja, gdine, i opet sam ih iznosim.
Zakon je usvojen.
Ako budemo ovako mlako kao budale protestvovali protiv smešnih nameta...
bez obzira koliko je blag... - Mir!
Ja ću reći, gdine. Bez obzira koliko blag, poreza bez zastupnika je tiranija.
Tako je, tako je! - Tiraniji se moramo suprotstaviti od samog početka.
Podnesak bi bio fatalan za kolonijalnu slobodu.
Kako je Zakon pečata donet uprkos protivljenju,
jedina nada leži u odlučnom protivljenju, i traženju njegovog ukidanja.
Pred ujedinjenim narodom, čak i tiranija mora ustuknuti.
Cezar je imao Bruta,
Čarls I, njegovog Kromvela,
a Džordž III... - Sramotu!
i Džordž III može profitirajti iz njihovih primera.
Ako je to izdaja, učinimo je svi!
Glasanje! Glasanje! Stavite ga na glasanje!
Glasanje!
Šta su oni mislili, da ćemo progutati porez tek tako?
Moj dragi gdine Hauard, Zakon pečata je povučen već nekoliko nedelja sada.
Ali je li to čisto ukidanje? Ne.
Oni se pozivaju na takozvani Deklarativni zakon.
I šta piše? "Žao nam je, deco."
"Vratićemo sporni porez, ali majka još uvek zadržava svoje pravo da vas oporezuje."
Možeš se smejati, ali ja predviđam nevolje zbog tog zakona.
Da, Met, dragi.
Ali ako počneš da sada tražiš nevolju, nikada nećemo stići kući.
Pretpostavljam da si u pravu, curo. - Doviđenja, Flitvude, dragi.
Rodžer. - Doviđenja, Džejn.
Doći ću na Albemarl uskoro, onda možete da mi pokažete svoj svet.
Uradi tako, Rodžere. Doviđenja, dragi. - Doviđenja.
Doviđenja Tome. - Ćao, Džejn.
Ne zaboravi da dozvoliš Metu da se obrati stanovništvu.
Uzgred, gdine Hauard, Zakon pečat je ukinut.
Možeš se smejati, ali ja ne verujem nikakvom Deklaratornom zakonu.
Čuješ li me?
1769 Da bi se novi zakon primenio u kolonijama pod Deklarativnim zakonom,
u Bostonsku luku su pristigle trupe.
Džejn, zašto ne pođeš sa mnom? - Rekla sam ti, neko mora da ostane.
Osim toga, Merina groznica još nije prošla.
Mogli bi da je utoplimo. - Prestani malo. Pogledaj me, molim te.
Ovo je trebala da bude velika godina za Albemarl.
Ova letina će nas osloboditi dugova. Sve će biti naše.
Znam, dušo. - Zar ne vidiš?
Ne možeš odbaciti sve to zbog nekih glupih političkih svađa.
Šta? Ti pucanje na građane Bostona zoveš glupom političkom svađom?
Ali to je bilo u Masačusetsu, hiljadu milja daleko.
To što se dogodilo u Masačusetsu može se dogoditi i ovde u Virdžiniji,
i svakoj drugoj koloniji ako se ništa ne uradi.
Zato imamo sastanak. - Ostali su obučeni za to.
Pusti njih da urade ono što treba da se uradi. - Sad, Džejn...
Razmišljam o Albemarlu, Met.
Mi smo ga izgradili, ti i ja,
ne samo za sebe nego i za decu smo doneli na svet,
nasleđe za njih i njihovu djecu,
tako da bez obzira šta drugo da se desi, ovde će biti reda i dostojanstva.
Znam. ali ne može biti reda i dostojanstvo u Albemarlu
ako u ostatku sveta nije kako treba.
Oh, Met.
Vidi Džejn, ja ne odbacujem Albemarl.
Vratiću se pre nego što misliš.
A do tada, znam da mogu računati na gđu Hauard
kao najboljeg nadzornika u pokrajini.
Ti ćeš uraditi moj posao, hoćeš li Džejn?
Čvrsto si me držao u svom naručju nekih noći na Elm Hilu.
To nije istina, gđo. - Obećaj mi jednu stvar.
Šta draga?
Kad budeš ludovao i besneo najviše,
da ćeš prestati barem jednom dnevno i pomisliti na mene,
decu i Albemarl.
Džejn, curo, znaš da hoću.
Čeka te dugo jahanje, Met.
Uprkos jakom protivljenju velike većine u Engeskoj...
porez za porezom je nametan kolonijama od majčice zemlje.
Nudim, kao rezoluciju, da ovo telo Virdžinije
obrazuje Dopisnu komisiju koja će biti ovlašćena da u pisanoj formi
komunicira sa svim ostalim kolonijama.
Dalje, mi ih pozivamo da i obrazuju slične komisije,
tako da možemo da se dogovorimo oko istih problema
i budemo stalno međusobno informisani.
Drugim rečima, da u svim budućim vanrednim situacijama
možemo predstaviti jedinstveni front.
Predlažem usvajanje rezolucije. - Podržavam predlog.
Glasajmo! Glasajmo!
Njegova ekselencija, guverner.
Gdine predsedavajući...
gospodo iz Predstavničkog doma...
Akcije koje ova stranka razmetra koncipirane su u tom duhu
da diskredituju Njeno Veličanstvo i vladu Njegovog Veličanstva.
Smetram da je stoga potrebno,,
kao guverner kolonije Virdžinije Njegovog veličanstva,
da raspustim ovaj Predstavnički Dom, i u skladu sa tim i vi ste raspušteni.
Ilegalno se okupljajući u kafani Raleg - Dopisni komitet
je radio iz noći u noć...
"Komitet Samjuela Adamsa izglasao je da čaj na brodovima"
"usidrenim u Bostonu mora biti vraćen u Englesku."
"Guverner odbija zahtev."
"Dogovoeni su signali zvonima u Bostonskoj crkvi."
"Jahači su spremni da uzbune obližnje gradove."
"Učinićemo sve da sprečimo da čaj bude istovaren."
12 je sati i sve je dobro!
Laku noć, gdine Vajt. - Laku noć.
Laku noć, gdine Hauard. - Laku noć, gdine Vinton.
Izgleda da će biti lep dan sutra.
Šta ste čuli o Džejn? - Sve je dobro u Albemarlu.
Kada ste poslednji put bili tamo?
Kada sam se vratio da posadim useve. - To je bilo prošlog proleća.
Znate li da će biti Božić za par dana?
Molio sam je i molio da dođe ovde, Tom.
Rekao sam joj da ću iznajmiti kuću dovoljno veliku za nju i decu, ali ne.
Sve o čemu ona razmišlja je Albemarl.
Zašto ne odeš kući na kratko? Činilo bi ti dobro.
Činjenica je Tome, upravo sam joj pisao da bi me mogla očekivati svakog dana.
Da li je gdin Blend unutra? - Ne, otišao je kući. Imet li vesti?
Uzeli su zakon u svoje ruke u Bostonu.
Građani obučeni kao Indijanci ukrcali su se na brodove sa čajem
i bacili preko 300 sanduka u more.
Met. - Da.
Gdine Norton. - Dobro veče, gospoja.
Indijanci su počeli ustanak u provinciji.
Ustanak? - Da, gospoja.
Svim komšijama je naređeno da odu u tvrđavu. Bolje da odete i vi.
Da ostavim Albemarl? Pređem u tvrđavu?
Naravno, znam da će biti gužva tamo,
ali ako želite da odete u Vilijamsburg umesto toga, biće mi drago da vas odvedem.
Razmišljao sam o deci, gospoja.
Pitam se koji će biti sledeći korak Engleske.
Nakon onoga što se dogodilo, trebalo bi da bude odmazde.
Do sada, ona nije preduzela ništa.
Da. Pa, to je slučaj igre mačke sa mišem, mladiću.
Kad počne, kladim se da će navaliti kao slonovi.
To su Džejn i deca! - Šta?
Džejn, draga, jedva da verujem svojim očima!
Met, dragi.
Oh, Džejn!
Hej, Džejms! Džejms, momče! Bože, kako si porastao!
Jesam li, oče? - Meri!
Dajsi! Hej, Tome Nortone, ti stari bitango, šta radiš ovde?
Pričaću ti sve o tome kasnije.
I hoćeš. Zašto mi nisi javio da dolaziš?
Hteo si da me iznenadiš, zar ne? - Mete, komšije!
Ha? Da. Uđite u kuću.
Evo Toma! Niste pozdravili Toma! - Džejn, kako je divno.
Hoćeš li ostati na večeri? - Drugi put.
Vas dvoje ćete imeti o mnogo toga da pričate. - Da, hoćemo.
Hajde. Hajde uđite u kuću. Hajde sad, svi vi!
Met, molim te!
"Engleska udara ozbiljno."
"Masačusetsu oduzeta kolonijalna prava. Javni skupovi zabranjeni."
"Glavni prestupnici odvedeni u Englesku na suđenje."
"Građani Masačusetsa revoltirani do usijanja."
"Poziv svim kolonijama."
"Pošaljite svoje delegate u Filadelfiju"
"Da sede u Kongresu, da izraze jedinstven protest vladi Njegovog veličanstva"
"protiv ovih neodrživih dela."
Porez na čaj
Proklamacija
Dekret
... njihova prava su uskraćena... njihova kolonija je praktično zatvorenik...
Masačusets počinje da gomila vojni meterijal i imenuje Odbor za javnu bezbednost...
Poziv na oružje je sve što nam je ostalo. Nemamo izbora.
Gospoda viču "mir", dok mira nema.
Naša braća su već na terenu!
Je li život toliko drag ili mir tako sladak
kad se kupi po cenu lanaca i ropstva?
Zabrani ga, Svemogući Bože.
Ne znam šta drugi misle o tome,
ali što se mene tiče, daj mi slobodu ili mi daj smrt!
SLOBODA ILI SMRT NE GAZITE PO MENI
Šta misliš, moj mali Torijevcu? - Nemaš pravo da me tako zoveš.
Koji god kurs da uzmemo, ja sam iz Virdžinije, takođe.
Dušo, samo sam se šalio.
Biće proslava u Valers Grovu - topovi i sve.
Idemo zajedno. - Ne, Met, idi sam.
Odvešću momke kući. - Oh, majko!
Zašto ne možemo da idemo? - Hajde, momci.
Džejn, trebala si da budeš tamo. Bilo bi ti puno srce.
Svi ti ljudi su slavili. Bilo je uzbudljivo.
Džejn, video sam Rodžera u Ralegu.
Jaše na sever sutra.
On i naši prijatelji nude svoje usluge za rat.
Idem i ja.
Moram da idem. Uviđaš to, zar ne?
Zar ne? - Da.
Hoću da pođeš sa mnom, da živiš u Filadelfiji.
Filadelfiji? - Da.
Oh, ao mi je curo, nisam hteo da te oboritim sa nogu.
Znam da nije lako spakovati porodicu.
Ako si u Filadelfiji, bićeš u blizini.
Mogu da te vidim s vremena na vreme.
Ne mogu da idem sa tobom.
Sad, šta je to, Džejn? Ne možeš?
Mislim, ne želim da idem. - To je rat. Šta tu ima da se radi, osim da se bori?
Znam. Ja moralo da pođem, ali nema potrebe da ideš i ti.
Imaš porodicu, niko te ne bi krivio. Hajde da se svi vratimo u Albemarl.
Ne. Smetram da je moja dužnost da idem na sever.
Sad, ako budeš strpljiva i budeš me volela... - Volela?
Zar ne vidiš? To je ono za šta se ja borim.
Naša ljubav, šta će se desiti sa njom?
Ljubavlju tako velikom, koja je izgradila fin dom u divljini.
Obećala je da će premostiti sve razlike između nas.
Činilo se dovoljno velikim da preživimo i odrastemo pod svim tim,
sve osim tvog nasilja.
To je jedina stvar koja je ugrožena, strast za nasiljem koja je izrasla u moj strah.
Sada te vodi u rat gde ćeš mrzeti sa njom i ubijati sa njom.
Moj strah je za nas, Met.
Rekao sam ti, idem na sever.
A ja kažem...
ne mogu da idem sa tobom.
Onda želiš da se odvojiš od mene?
Samo pokušavam da ti kažem, očajnički...
Ne, ja te pitam, gđo, želiš li da se odvojiš od mene?
Ti ćeš to tako nazvati. - Samo tako može biti.
Onda si to sredila.
Ti ideš, a ja sam rekla da ne mogu da idem.
Kad odeš, odvešću decu u Elm Hil.
Elm Hil? - To je jedini dom koji mi je ostao.
Neću ga. - Zašto ne?
Neću da moj sin bude pod istim krovom sa snobom od tvog brata!
Ti to kažeš! To je tvoja slepa mržnja prema Flitvudu i svemu što predstavlja.
Šta je sa njegovim mržnji prema meni? - Ali ti ubijaš svojom.
Ne samo sreću koju smo imali,
već sreća jednog od naših sinova - Pejtona.
Odbio si ga od sebe. Zašto?
Zato što je imao nesreću da se rodi i da liči na mog brata.
Zbog toga si ga odbio iz svog života!
Pokušaj da porekneš.
Porekni!
Dakle, krećeš večeras? Voleo bih da marširam sa tobom.
Ne, Tome, na idiotima poput mene je da nose oružje.
Trebalo bi da ostaneš ovde u Filadelfiji, držiš kolonije zajedno, nabavljaš namirnice i novac.
I još više, takođe. Kongres može preduzeti hrabar korak.
On može proglasiti potpunu nezavisnost. - Ne.
Spremam takvu izjavu za Kongres sada.
To je ono što treba da se uradi, Tome.
Onda ću se vratiti kući.
Voditi još jedan rat tamo.
Rat? Virdžinija?
Met.
Koja korist od nezavisnosti
ako se ne iskoristi za izgradnju pravednijeg sistema?
Moramo nametnuti tu ideju nazad u Virdžiniji. To će značiti drugu vrstu rata,
rat sa onima koji su učinili da stari sistem služi samo njima.
Takav će to rat biti. - Ja to znam.
Kapetane Hauard. Mi čekamo, gdine. - Hvala, poručniče.
Pa, srećno, Tome.
Hvala, Met. Zaboravio si da mi kažeš, hoće li Džejn doći?
Ne, ona je otišla je u Elm Hil, odvela je decu sa njom.
Je li sve u redu, Met?
No Stvari su kakve moraju biti.
Vidi, Tom.
Kada se vratite kući, ako budeš video malog Džejmsa
bi li razgovarao sa njim malo o meni?
Mislim... - Razumem.
Majk, raščisti to.
Dobar momak.
Vaša Ekselencijo, duboko smo vam zahvalni za ovu audijenciju.
Tom će to učiniti, Flitvude. Hoćete li sesti?
Hvala, ne.
Može izgledati da je lična i sebična stvar zbog koje sam došao,
ali gdin Kent i gdin Vilton veruju da treba da je pokrenem
jer to može uticati na sve velike posednike.
Naredio sam da se održi suđenje u vezi zakona o trgovini.
Ponudio sam svoju preporuku na narednu godinu roda, časnu praksa već generacijama
i bila je odbijena. Oni zahtevaju poravnanje odmah,
što znači da moram da prodam nešto zemlje na aukciji.
Molim vas za zaštitu.
Zaštita od zakona koji je donet u Domu čiji ste vi članovi?
Kako se možemo suprotstaviti svim provincijskim delegatima?
Koji vređaju naše interese.
Proporcionalna zastupljenost čiji ste vi veliki pobornik.
Ja sam pobornik samo ravnopravnosti u vladi.
Ako biste gospodo samo pomogli i podržali...
Podržali? Podržali vaš ratni program, na primer,
što ostavlja Virdžiniju bespomoćnom pred invazijom, da naše zemlje budu pregažene.
Vaša zemlje! Vaša prava!
A šta je sa pravima i principima za koje ljudi umiru na severu?
Svaki resurs Virdžinije,
svaki komad oružja, svaki čovek koji je tamo
vodi veću borbu, za veće dobro.
A što se tiče vaše jadne male bezbednosti, gospodo,
preporučujem vam primer tih momaka tamo,
momaka jedva stasalih da nose oružje!
To je moj odgovor, gospodo.
Žao mi je, momče. Izvinjavam se.
Gdine Džeferson, ser.
Hmm?
Oprostite mi. Pitao sam se jeste li čuli neke vesti o mom ocu.
Tvoj otac? - Metju Hauard, gdine.
Pa, to si ti Pejtone. - Da, gdine.
Dobro!
Pa, Metov momak.
Ne, nisam čuo ništa o tvom ocu, još...
još otkad je bio u Filadelfiji pre nekoliko godina.
Hvala, gdine. - Ali, on je u redu, momče.
On je u redu, ili bismo znati.
Da, to je samo to... Pa, nedostaje mi.
I meni.
Sve bih dao da je ovde da porazgovaramo sat vremena.
Ako bih mogao...
možeš li mi posvetiti malo vremena, Pejtone?
Pa, da, gdine. - Dobro. Dobro. Pođi sa mnom.
Dan kad sam najviše ponižen u mom životu.
Doveden na sud kao običan kriminalac.
Naređena je prodaja 2.000 ha ove zemlje na licitaciji.
A porota, skup potčinjenih, se drsko ponašao prema meni.
To je ono što možemo da očekujemo
od nitkova poput Džeferson i njegovog plemena dostojnog prezira.
Zašto ne večeraš nešto? - Hvala, ne želim ništa.
Zašto tvoj brat nije na svom mestu?
Otišao je sa nekim. Ja sam bušio. - Otišao sa kim?
Odgovori kad te pitam! Sa kim?
Neko je rekao sa guvernerom Džefersonom. - Guvernerom Džefersonom?
Kako je to lepo.
Žao mi je, gdine. Žao mi je, majko.
Mogu li se usuditi da te pitam šta te je zadržalo da toliko kasniš?
Bio sam u poseti, i izgubio sam pojam o vremenu. Žao mi je.
Prijatna poseta, nadam se. - Da, bila je, gdine.
Nema sumnje da je to zbog ličnog šarma gdina Tomasa Džefersona.
Tvoja supa će se ohladiti, Pejtone.
Poučna posete, takođe, pretpostavljam.
Naučio si nešto više iz prve ruke o novom poretku stvari.
Umetnost vladavine ruljom, izrugivanju uz respekt.
Ne bi trebali da tako govorite o gdinu Džefersonu.
Zašto da ne? - Pejtone, molim te.
Pitam, zašto da ne?
Gdin Džeferson je, ko god da je, guverner i prijatelj mog oca.
Prijatelj tvog oca. Dvoje sa iste trake.
Prijatelj čoveka poput tvog oca, koji ostavlja, napušta svoju porodicu.
To je laž, i vi to znate! - Ti drsko štene!
Flitvude, molim te! Pejtone, sedi!
Ne moram da te tolerišem pod mojim krovom, zato se spakuj i odlazi!
Ujače, ne misliš to. - Ti si na njegovoj strani, a protiv mene?
Pejton nije trebao da odgovori kako je, ali ono što ste rekli o ocu...
Reći ću hiljadu puta i mislim da jeste.
Ako ne prihvataš ono što kažem, možeš poći sa njim.
Žao mi je, gdine. - Izađi!
Izlazite, oboje!
Jesi li lud ili samo pijan? - Bio bih ti zahvalan da budeš civilizovna.
Shvataš li šta radiš? Gde da odu?
Do đavola, ako me se to tiče.
Oboje ste se poneli glupo. Znate ujaka.
On zna da riče ali to nikada ništa ne znači. - Nije to bila samo rika.
Oni će otići da nađu oca i pridruže se vojsci.
Neću da čujem za to. Neću te pustiti.
Sačekaj do jutra. Pričaću sa Flitvudom oko toga.
To ne bi bilo časno, nakon onoga što je rekao.
Onda moram i ja da idem. Svi ćemo se vratiti u Albemarl.
Znaš da to ne možemo da uradimo. Opasno je.
Nemaš pojma gde ti je otac.
Naći ćemo ga. - Slušaj me.
Ne vredi. - Idemo.
Oni će ih poslati kući. Džejmsu je samo 16.
Ja sam viši od Pejton.
Pejton, kako možeš da odeš?
Kad se boriš, nije sve u marširanju.
Evo, daj mi te stvari. One takođe mogu da se spakuju.
Majko, ne brini. Sve će biti u redu.
Je li to sve?
Da. I oni su me koštali 2 $ koje mi je Norton poslao.
Judino kopile! Dolar za krompir.
Smrznut, uz to.
Špekulantska svinja, drži nas na kvarnoj hrane dok ne nabije svoju cenu,
a vojska skapava od gladi.
Nismo toliko ludi, nećemo to da jedemo.
Ima li vesti od Kolinsa?
Neće ih biti. Dezertirao je.
Zavrnuo bih vrat toj kukavici. - Ne možeš da ga kriviš.
Treba da posadi useve kući, njegova porodica gladuje.
A šta je ovde?
Nema plate, nema obuće, nema hrane.
Potpisao si da se boriš, zar ne? - Kad bi se samo borili,
umesto što trunemo ovde mesecima.
Drži jezik za zubima!
Uđi.
Zar nas ne prepoznaješ, oče?
Džejms? - Da gdine.
Džejms, momče!
Zdravo, Pejtone. - Zdravo gdine.
Raju svemoćni, ne bih te prepoznao, izrastao i sve to.
Pogledaj...
Džejbez, moji sinovi!
Pejton i Džejms.
Zdravo. - Ovo je kapetan garde Alen.
Kako ste, gdine? - Pa...
skinite kapute.
Odakle ste došli? Šta radite ovde?
Došli smo da se pridružimo vojsci. - Došli ste da se pridružite vojsci?
Majka to nije htela, ali... - Majka je dobro, oče.
Kako je Meri? - Dobro je i ona, gdine.
Šta nije u redu sa tvojim nogama? Zar nemaš čizme?
Ne, ni ništa drugo vredno pomena, sine.
Nije prokleti piknik, ovaj rat, ako je to ono što imaš na umu.
Hoćete li nam se pridružiti u raskošnom obedu od dva smrznuta krompira?
Cela vojska umire od gladi, momci.
Čini se da gladuje i zemlja u pozadini, takođe.
Juče smo ulovili 3 zeca. - 3 zeca?
Nisu ukusni bez soli, ali smo pojeli jednog sinoć i jednog danas.
Šta je sa trećim? - Vezan je za moje sedlo.
Ostavio si zeca tamo samog? - I ceo logor...
Zatvori vrata.
Samo nebo brine o nama.
Mali je, ali dinstan sa krompirom...
Ne, ispeći ćemo ga! - I imaćeš pola logora ovde?
Ne, gdine. Voda skida miris. Skuvaćemo ga.
Požurite, za ljubav slave. - Gde ćemo se pridružiti?
Ha?
Da, da, pridružiti.
Pa, čekajte, momci. Koliko ste stari?
Ja imam 18. - Ja 16, ali sam viši od Pejtona.
Vidi, ti si maloletan.
Odvešću te do pukovnika, početi da pričam neke laži, a?
Sačekaj minut. Daj da uzmem moje povoje.
Daj da ti pomognem.
"Da, ali oni izgledaju prilično mladi, kapetane", rekao je pukovnik Hamilton.
A šta si ti rekao?
Rekao sam: "Ako mene pitate, rekao bih da su stariji od 18 godina",
"Ja sam, naravno, morao kažem da jesu."
A šta je on rekao? - Rekao je
"Pa, ako ti tako kažeš"
"onda bih naravno i ja trebao da kažem da jesu."
Posebno jer su doveli dva dobra konja.
Džejms Hauard, lični sekretar pukovnika Hamiltona.
Pejton Hauard raportira, kurir dodeljen osoblju generala Vašingtona.
Neka je sad Nebo na pomoći Britancima.
Daj mi malo toga.
Neće biti dugo pre nego što opkolimo gdina Džefersona.
Onda će, možda, Virdžinija i kolonije videti razlog. Slažete li se?
Žao mi je, nikada neću videti razlog pod uslovima Njegovog Veličanstva
da budete dobrodošli da obesite gdina Džefersona.
Ne mislite tako. - Znam šta mislim.
Mislim da bismo trebali poći.
Vi ćete mi oprostiti zbog našeg razgovora u žurbi oko odlaska, gdine Pejton. Gđo Hauard.
I hvala još jednom na vašem gostoprimstvu, gđo.
Ti si lud kad to kažeš u prisustvu ovih oficira. Ti, Virdžinijanac.
Zašto je važno šta sam rekao?
Vidi. Pogledaj.
To je haos,
i možemo Džefersonu da zahvalim za to.
Virdžinija ostavljena bespomoćna neprijatelju. To je ono što su želeli.
Niste ni pokušao da razmisliš. - Ne, nisam.
Mogu samo da osećam. Prezirem ga i želim da ga vidim obešenog, i druge poput njega.
Da, čak i tvog Metju Hauarda.
I moje sinovi Džejmsa i Pejtona, pretpostavljam.
Gde su oni?
Gde si ih oterao svojim osećanjima i gnušanjem?
Leže li oni mrtvi negde?
Gde je Pejton? Džejms?
Gde su oni?
Još jedan dezerter.
Pa, bolje što jeste.
Postreljaće ceo logor ako se ovako nastavi.
Zašto se Vašington ne pokrene?
Virdžinija je pregažena a mi čekamo. Bolje da umrem u borbe, bez obzira na šanse.
Mislim da ću pronjuškaki oko štaba. Možda bude nekih novosti.
Možete li ih kriviti za dezertiranje?
Jadnici nisu imali pristojan obrok Bog te pita koliko dugo.
Ponekad i ja poželim da dezertiram. - Ne misliš ti to.
Zar ne? Samo zamisli nas dvoje kako sedimo u trpezariji u Elm Hilu
ispred dobrog komada pečene govedine,
pečenog krompira i povrća iz bašte.
Ne znaš jesu li Britanci poštedeli Elm Hil.
Ako nisuu, to je zbog tvog gdina Džefersona,
koji šalje miliciju ovde, ostavljajući naše domove nezaštićene.
Od svih glupih, imbecilnih... - Čekaj malo, Džejms.
To je bilo sve što je mogao da uradi ako je to trebala da bude sloboda za sve, ne samo za Virdžiniju.
Zašto ne možeš da daš šansu gdinu Džefersonu?
Dati šansu čoveku sa ovakvim idiotskim idejama?
To je poboljšanje u odnosu na stari sistem. - Poboljšanje?
Od ovog nam ne može biti gore.
Koja je svrha, Džejms? Nisi počeo da razmišljaš o ovome sam.
Ti samo ponavljaš ujaka Flitvuda.
Pa, ti, ako mogu tako da kažem, moj dragi brate,
zvučiš kao žalosni kombinacija Toma Džeferson i našeg oca.
Džejms. - Zaista to mislim.
Oh, Oče.
Krenuo sam do štaba, gdine.
Oče, šta je bilo? - Čuo sam tvoj razgovor sa Džejmsom.
Žao mi je, gdine. Nije mislio tako.
Ali ti si govorio o Tomu Džeferson.
Gdinu Džefersonu? On vam se divi, gdine.
Da. Ali, ono što si rekao, momče... - Šta je to?
Ono što si rekao, veruješ li ti u te stvari?
O slobodi?
Pa, svi verujemo, zar ne, gdine?
I Džejms, takođe, na svoj način. Samo je pitanje na koji način.
I pretpostavljam da verujem u način gdina Džefersona,
i vaš, gdine.
Nisam znao da se tako osećaš, momče. Nikada nisam znao.
Nikada nismo imali baš mnogo prilike da razgovaramo, zar ne, gdine?
Met, krećemo. Vojska se pokreće.
Traže te, momče. Idi u štab. - Da, gdine.
Pejtone. - Met. - Priča se da se krećemo na jug. - Sine!
Pejton! Gde si krenuo? - Virdžinija. Depeša za Lafajeta.
Virdžinija? - General širi front.
Ako se možemo spojti sa Lafajetom maršom do Virdžinije,
možemo zarobiti Kornvolisa pre nego što mu stign pojačanje.
To je opasno jahanje. - Tražio sam to. Vidimo se u Virdžiniji.
Ne, ima nešto što moram da ti kažem. - Žao mi je, oče. Naređenje, znate.
Recite zbogom Džejmiju za mene.
Hajde, Met. Tvoja četa čeka. Hajde, Met!
Forsirani marš, kaže naređenje.
Jesi li čuo? Idemo za Vilijamsburg.
Vilijamsburg? - Da.
Priča se da se Britanci povlače na jug.
Za njim! Ne dozvolite mu da pobegne!
Pejtone! Momče! Momče! - Met, hej.
Oh, ne. - Šta nije u redu sa tobom?
To je Pejton.
Pre nego što sam imao priliku da mu kažem koliko mi je žao.
Sanjao si, budalo. - Znam, znam, ali video sam, video sam.
Video si Judu.
Hajde, momče. Opet krećemo.
Dobro, poručniče.
Major, moram da ga vidim.
Kapetane, molim vas. Već sam ti rekao, ne možeš da vidiš generala.
Hej, kapetan Hauard.
Generale Vašington, gdine, žao mi je... - Mogu li da predstavim kapetana Hauard?
Markiz de Lafajet, baron Von Steuben i pukovnik Vejn.
Kapetan Hauard. - Molim vas, generale, ako smem da pitam...
Poslali ste neke kurire markizu.
Moj sin Pejton je bio jedan, i samo sam hteo da znam, da li se probio?
Pejton? - Da, Pejton Hauard. On je samo dečak.
On je hrom i... - Oh, da.
On je bio taj koji je odvukao britansku patrolu.
Njegov konj je oboren i... - Znao sam. Šta se desilo sa njim, gdine?
Ako dozvolite, gdine, Pejton Hauard se probio ranjen
i odveden je svojoj kući.
Njegovoj kuća? Ako me izvinite, gdine. - Ali, kapetane!
Meri.
Pejton. To je Pejton... - On je ovde, oče.
Ovde sam, oče.
Pejton, momče. Jesi li povređen?
Samo moja ruka, oče.
On je nekakav heroj.
Odvukao je Britance da ga jure, pa su drugi kuriri mogli da prođu.
On je to uradio?
To je u redu, momak. To je u redu.
Kako ste, gdine Hauard?
Kako ste, gdine? - Oče, čuli ste, zar ne?
Zarobili smo Kornvolisa u Jorktaunu.
Sa Vašingtonom, Lafajetom i Vejnom koji su došli zajedno...
To je veličanstvena strategija.
Kad je shvatio, morao je da se preda. Bio je brojno u manjini.
Ponovo ćemo marširati u zoru, najbolje da se vidim sa mojim ljudima.
Ne, oče. Molim te ostani neko vreme.
Žao mi je, curo. - Zašto ne. Insistiram, gdine Hauard.
Nakon toliko vremena, da odem a da ne osetim gostoprimstvo Elm Hila.
Naravno, naše zalihe finog Madeira nestale su odavno,
ali ovo, koje je Džejn napravila, odlično je samo po sebi.
Moram da kažem da nas je obuka moje sestre za njene godine u provinciji
održala u dobrom stanju.
Barem vam toliko dugujemo za to, gdine Hauard.
Za hvatanje Kornvolisa.
Ili...
... možda za Elm Hil.
Primećujete li neke promene, gdine?
Ova siromašna kuća, veliko imanje oduzeto i upropašćeno.
Da... možda za to.
I za vaše zadovoljstvo što to vidite. - Flitvude!
Takvo ste oduvek želeli da ga vidite. Vi likujete, zar ne?
Nadali ste se u svom srcu da ćete ga videti kako propada.
Predlažem ti da odeš u svoju sobu i odmoriš se.
Da.
Izvinite, gdine Hauard.
Nisam dobro u zadnje vreme.
Imam mnoge stvari kojima sutra moram da prisustvujem.
Moram da idem u kvart robova, Matilda je bolesna.
Idem, majko. - Ne, Meri, ostani ovde.
Oče, nećeš otići? - Meri.
Džejn.
Hteo sam samo da kažem...
On je dobar momak, Pejton,
i vidim divnu stvar u njemu, veliku stvar.
On ne zna kako da mrzi.
Džejn, to je kao što si ti rođena da budeš i kao što sam ja rođen da budem,
Oboje su se skupili u njemu i pretvorili se u nešto drugo.
Razumevanje, pretpostavljam.
A to znači da sažaljeva one koji ne mogu da nađu svoj put. I ja...
Znate, Džejn, to je čudno.
Bilo je ovde pre skoro 20 godina,
i čini se kao da se sastajemo po prvi put.
Džejn. Džejn, draga...
Hoće li ubrzo biti gotovo? - Rat? Da, biće ubrzo gotov, Džejn.
I svi ćemo se vratiti u Albemarl, da ga ponovo izgradimo.
Ne samo Albemarl, curo, već celu novu zemlju,
pravu obećanu zemlju
gde, kako Tom Džeferson, kaže, ljudi mogu biti slobodni.
To je ono za šta su se ljudi borili i umrli, i to je ono što moramo čuvati, Džejn.
I naša deca i njihova deca, takođe,
tako da ova naša velika zemlja živi zauvek u miru i bezbednosti.
Preveo: suadnovic